(untitled) (Journal of Cross-Cultural Education, 2025)
В умовах зростаючого культурного розмаїття та глобалізації міжкультурна комунікація стала фундаментальною компетенцією в системі освіти. Від вчителів дедалі частіше очікується не лише передача знань, а й сприяння інклюзивному та культурно чутливому навчальному середовищу. У статті досліджується значення міжкультурної комунікації в освіті та висвітлюються підходи до розвитку готовності вчителів до міжкультурного діалогу. Розвиток готовності вчителів до такої взаємодії вимагає системного підходу до розвитку міжкультурної компетентності – динамічного конструкту, що включає когнітивні, афективні та поведінкові виміри, що забезпечують шанобливе та ефективне спілкування через культурні кордони. Особливу увагу приділено аналізу ключових моделей міжкультурної компетентності, а також узагальнено їх основні принципи. Узагальнено, як теоретичні засади інтегрувати у практичну площину. Визначено роль педагогів у сприянні міжкультурному діалогу. Формування готовності майбутніх педагогів до міжкультурної комунікації включає чутливість до різноманітних культурних ідентичностей учнів, педагогічну гнучкість в інтеграції мультикультурного контенту та підходів, рефлексивне усвідомлення власних культурних упереджень та педагогічної практики. Досліджено педагогічні та інституційні стратегії для підтримки формування такої компетентності у педагогів, з особливим акцентом на професійну підготовку та підвищення кваліфікації.